Hun er en koseklump.
Har du hatt hovedrollen i et stykke?
Soloen i koret?
Hun tar sitt første steg snart.
Alle ser på deg.
Jeg gir deg giraffen,
så går hun kanskje til deg.
Hun gjør det ikke på kommando. Hun skal overraske oss.
Skal du overraske oss? Her.
Venter på at du gjør det de kom for.
Nei! Hei. Pappa.
Hvis hun går i barnehagen,
- tar jeg livet av meg. - Nei.
Det skal du vel ikke, Zo? Kom til pappa.
Kom. Hent giraffen.
Du er verdens søteste unge.
- Hvorfor? - Hun er perfekt.
Ok.
Å kjenne forventningspresset.
Tidligere kalte man operasjonsstuer
for operasjonsteater.
Det føles forsatt som det.
Folk som gjør seg klare til showet.
Kulissene klargjøres.
Man har kostymer,
masker,
rekvisitter.
Alt må innøves,
koreograferes,
helt til øyeblikket da teppet går opp.
Du vet hva de sier om Carnegie Hall?
Det er bare én vei dit.
Øvelse, øvelse helt til det er perfekt.
Det er en kompleks prosedyre med mange deler.
Derfor mange muligheter for feilgrep.
Vi går gjennom det igjen. Lagledere, på plass.
Ok, grønt lag, kom hit.
- Kom igjen, rød. - Vi har tilbudt familien
alle pro bono-kronene,
alle kirurgene, alle ressursene sykehuset har.
Så kom med alle ressursene dere har.
Vær observante, til stede, fokuserte.
Dr. Robbins har tatt seg av barna
siden de ble født.
De får et nytt liv i dag.
Vi avgjør hva slags liv det blir.
Sett i gang.
Jeg trodde jeg hadde dr. Knox.
Vet du hva jeg elsker med deg? Varmen din.
Du skulle ta de siamesiske tvillingene.
Nå tar Knox dem.
Vi snakker ikke om det.
Selvfølgelig snakker vi om det.
Det er en tullete idé,
som jeg ikke snakker om, fordi den er tullete.
Nei. Vi sover i én seng,
spiser frokost ved samme bord,
har én strømregning i stedet for to.
Er det derfor du vil at jeg skal flytte inn?
For å spare strøm?
Ja, det er ansvarlig.
- For planeten. - Jeg flytter ikke inn.
Vi har vært sammen i to uker.
To uker og ni måneder, før pausen.
Og jeg vil begynne der vi sluttet.
Jeg vil ikke begynne på nytt.
Fordi det er bra for planeten?
Og jeg har en bedre tv.
Kom igjen. Innrøm det. Du vil flytte inn.
Du elsker meg.
Jeg vil
ha tilbake Knox.
Hudflikene er på plass.
Dette tar minst 18 timer, så ta pauser om dere må.
Drikk, spis,
men vær her minst 30 minutter før operasjonen deres.
Ok. Nå er det allmennkirurgi.
Finn ut hvor mye blodtilførsel de har til felles tykktarm.
Så må vi dele tykktarm, jeg tar første snitt.
Jeg tar første snitt. Vi deler tykktarmen.
Nå sjekker jeg nyrene...
For å se at de er intakte og fungerer.
Det er underforstått.
Samme det. Si det.
Sjekker at nyrene er intakte og fungerer.
Hun er anspent.
Trodde du hadde fri i dag.
Jeg får aldri se en slik igjen.
Du må knyte den...
Du snur dem, ikke sant? Med Robbins?
Vendingen er det kritiske. Er du klar?
- Ja, sir. - Du glemte å kauterisere.
- Vil du at babyen skal forblø? - Om jeg...
- Nei... - Jeg håper ikke det.
Jeg vet at operasjonen er viktig, men hvis hun plukker på alle,
ødelegger hun selvtilliten deres.
- Ikke la henne gjøre det mot deg. - Nei, sir.
Bra, for hvis vendingen går galt, skylder hun på deg.
Det havner på rullebladet ditt.
Det vil ikke se bra ut.
Sjekket du bekkenet?
Glad det ikke er meg.
På tide å snu dem.
Karev, din tur.
Er du klar?
Ja.
Hvorfor er vendingen så viktig?
Det blir vanskelig.
Begge har åpne sår, så de må være sterile,
og vi må holde dem intubert og under overvåkning.
- Ok. - Og vi må sørge for
at ledningene ikke vikles sammen
mens vi gjør det.
Dere vet...
Se for dere å skifte batteri på bilen mens dere kjører.
Men det er ikke en bil eller et batteri.
Det er barna deres.
Det var en dårlig analogi. Unnskyld.
Nei, det er det første jeg har forstått.
Men hvis vendingen går galt, så er alt etterpå...
Ødelagt.
Legene har planlagt og øvd i flere uker.
De kan det.
Karev, du stresset. Du ligger to steg foran.
Nei, du over meg. Din over min, du er fin.
Min over din, ikke fin.
- Sånn er det. - Er det huskeregelen din?
Flott. Nå er Brandis sår eksponert,
og Andi har vært uten oksygen i ett minutt.
Kan vi begynne på nytt?
Nei, vi har ikke tid.
Vi gjør ferdig øvelsen, så gjør vi vendingen. Neste.
- Nevrologi. - Ortopedi.
Vi går inn og deler den delte ryggmargen.
Del beinene i ryggraden.
Det var en katastrofe. Du drepte nesten begge to.
Jeg kan dette.
Hvis bare Robbins kunne stole på meg.
- Dukkemorder. - Meredith Grey.
Bli med meg. Operasjonsstue 2.
Ok, jeg skal fortelle deg noe personlig.
- Å? - Ok,
privatlivet mitt angår ikke deg.
At jeg vet noe om ditt privatliv,
er noe av det som tynger i livet mitt.
Beklager det.
Og at du får vite om mitt, gjør det verre,
men jeg ser ingen annen utvei.
Ok.
Vi skal operere med dr. Warren.
Vi har et forhold.
Alle vet det.
Kan du ikke late som?
Du og dr. Warren? Jøss!
Han vil prøve å diskutere privatliv i dag,
- og det vil jeg ikke. - Ok.
Så jeg skal lære deg masse.
Og du skal stille mange spørsmål.
Og hvis han begynner å snakke,
må du glemme det du kan
og be om hjelp.
Ok, men for å klargjøre:
Du tok meg ut av en sjelden operasjon
for å megle mellom deg og kjæresten?
Ikke snakk sånn til meg.
Ryggradsseparasjonen er ferdig.
Jeg må gå. Teddy.
Det har gått to uker. Du må ha pause, og hun også.
Jeg må gå.
Ok, jeg er klar for å separere dem helt.
Vent. Hva med komplikasjoner?
Hva om det er dobbel ryggvirvel
eller en sammenbinding?
Det tar vi når det skjer.
- Vi er ferdige. - Unnskyld.
Hva om det skjer nå?
Dr. Robbins, jeg sa...
Nei. Vi har ikke separert dem ennå.
Vi har ikke gjennomgått operasjonene etterpå.
- Dr. Robbins, slutt. - Det er mye...
Vi er ferdige.
Vi har øvd, ikke bare i operasjonsstua,
men i dusjen, på vei til jobb.
Vi er klare.
Vi vet hva vi skal gjøre.
Nå må vi bare gjøre det.
Damer og herrer, dette er Andi og Brandi Edwards.
La oss gi dem nye liv.
Det er showtime.
Løfter hudfliken. Avery, er du med?
- Et steg foran deg. - Vil du kappløpe?
- Nei. Ingen kappløping. - Det var gøy i går.
Hadde du og Mer det fint? Julia koste seg.
Ja. Har du nok lengde til å dekke?
Ja, jeg skjærer fra basen til midten.
Sa Mer noe om Julia?
- Hun likte henne. - Jackson, rolig.
Likte Zola henne også?
Ja. Alle likte Julia.
Har noen andre møtt Julia?
Likte dere henne? Rekk opp hånda.
Gjorde du?
Jeg oppdaterer foreldrene.
Hunt, de forhaster seg.
- Ikke fort dere. - Vi gjør ikke det.
Vi har øvd i månedsvis,
og nå setter de pasienten i fare...
Robbins, pass på laget ditt, så passer jeg på resten.
- Ferdig. - Jeg vant.
Og da mener vi at det er klart for tarmreseksjonen.
- Kafeteriaen? - Førstemann.
Allmennkirurgi, kom igjen.
Er det nok svamper?
Noen til skader ikke. De vil mobilisere det.
- Hvordan er det med Zola? - Bare bra, takk.
Det er like før hun går.
Så flott.
Er hun i sykehusbarnehagen?
Ja. Hun elsker det.
Fint å ha hele familien i bygget.
- Ja. - Det er bra for alle.
Du elsker dr. Shepherd, og han elsker deg,
og dere ser hverandre på jobb og hjemme.
Bare mer av det gode.
Dr. Bailey, er det milten?
Det er milten.
Skal vi ta ut hele greia?
Ja. Vi skal ta den ut.
Hvor mange sting tror du vi trenger
til blodkarene?
To, kanskje tre.
Jeg skal prøve med to, men jeg må kanskje ta tre.
Dette er bra. Glad jeg hoppet over tvillingene.
Basiskunnskaper er fint.
Det er fint å dele frokosten med en kvinne som...
Jeg husker ikke hvordan jeg syr.
Det er greit.
Det er ingen dumme spørsmål.
Sikker på det?
Dr. Altman.
- Dr. Yang. - Du tilkalte meg?
Jeg visste ikke at Christina var...
Skal jeg gå til side, så hun kan...
- Nei. - Men du tilkalte henne.
Det er greit for meg.
Jeg kan gå å se på de siamesiske tvillingene.
Bli her, Kepner.
Yang. Fra begynnelsen?
Ja.
Han var stabil etter at han fikk L.R. og nytt blod.
Bronkoskopet var på plass da jeg kom inn,
så jeg begynte med laserendoskopi med en CO2-laser.
Steg for steg.
Jeg så svulsten nesten umiddelbart.
Ca. 80 % av svulsten var borte
da blødningen begynte.
Blodet klumpet seg. Det blokkerte utsikten.
Jeg kjørte en børste gjennom skopet for å se.
Men Henry blødde så mye...
Sug, Kepner.
Kepner, sug.
Yang?
Henry blødde så mye
at børsten ikke løste problemet.
Metningen sank til 88. Blodet kom ut av ET-slangen.
Da valgte dr. Webber å gå inn.
Vi åpnet brystkassen, og prøvde å finne kilden.
Pulsen sank, så vi ga ham atropin.
Jeg så at svulsten hadde erodert gjennom lungearterien.
Hjertet stanset.
Vi tok gjenopplivning og fikk hjerterytme.
Vi ga en stor dose epi. Hjertet stanset igjen.
Vi fortsatte kompresjonene.
Vi fortsatte helt til dr. Webber og jeg ble enige om
at siden han hadde mistet halvparten av blodet,
ville ikke hjertet starte.
Vi erklærte ham død kl. 20.52.
En gang til.
Da jeg kom inn,
var Henry stabil.
Han hadde fått L.R. og nytt blod.
Bronkoskopet var på plass, så jeg begynte med laserendoskopi.
Og takket være den usunne trygghetsfølelsen
av å jobbe med mannen,
tok hun seg friheter med forskningen,
og nå blir karrierene deres aldri de samme.
Jeg vil dele det gastrokoliske ligamentet,
men jeg husker ikke hvordan...
Finn ut av det. Jeg sier bare
at det er fint å ha noen grenser,
så ens liv ikke faller i grus, slik som dr. Greys.
Livet mitt er ganske bra nå.
Hysj. Ingen bryr seg.
- Dr. Grey. - Spør meg om milten.
Hvem er den siste du ser før du sovner?
Eller pankreas. Jeg ser den godt.
Den er mørk og lobulær.
Svar på spørsmålet.
Den siste du ser før du sovner.
- Derek Shepherd. - Det må være fint.
Ingen silke.
Takk og lov.
De deler tykktarmen nå,
og sørger for at begge har nok blod.
Har de snudd dem?
Det er det neste.
Jeg må ut herfra. Er det en bar her?
På den andre siden av gata.
Han er ikke en fyllik, hvis du tror det.
Han har en jobb.
En bra en, med frynsegoder.
Gretchen, jeg trodde ikke...
Jeg vet hva du tenkte.
Alle tenker det.
Vi ble gravide ved et uhell,
og nå har vi to barn som vi ikke kan ta vare på.
Dere vedder vel på hvor lenge vi holder sammen,
eller hvem sin mor som må ta seg av jentene.
Du kan fortelle alle at de tar feil.
Vi elsker hverandre, og vi ville ha barna.
Vi holder sammen, og vi gjør alt
for at de har det bra.
Inkludert å ta imot pro bono,
selv om jeg må omgås dømmende leger.
Jeg dømte deg ikke.
Jeg bare...
Jeg tenkte at du er heldig som har en du elsker.
Andi har mest blodforsyning til tykktarmen.
Gir du henne hele tykktarmen?
Og lar Brandi få en ileostomi? Ikke tale om.
Jeg lager en kunstig kanal.
Kanskje de kan dele, så vi slipper...
Nei. Jeg bestemmer.
Sjekk blodforsyningen til nyret.
Vendingen er straks, og jeg vil ikke ha en reprise fra sist.
Det var det jeg ville snakke om. Jeg er litt nervøs.
Vi øvde på vendingen, og det gikk bra.
Og i dag stoler ikke Robbins på noen.
Kom til poenget, Karev.
Jeg vil ikke ødelegge noe.
Vi må være et perfekt lag.
Og du er ikke komfortabel med henne?
Hun gjør alle ukomfortable.
Skjønner. Du behøver ikke å si mer.
Hvem vil erstatte Karev i vendingen?
Det var ikke det jeg mente.
Jeg, sir.
Kan du gjøre dette?
Koble fra og sikre IV-ene, anestesilegen holder ET-slangen,
sykepleierne holder monitorene.
- Din over min... - Ikke.
Hvorfor snur ikke du?
Webber stjal det fra meg.
Webber? Men han har ikke øvd.
Du har øvd i to uker.
Si det til ham.
Jeg fortalte foreldrene at du hadde øvd.
Jeg fortalte at du kunne det utenat.
Én, to, tre.
Forsiktig.
Håper han mister henne.
Hva sier han når den ene må dytte søsteren
i en rullestol resten av livet?
Jeg er sint på Webber.
Du er et uhyre.
Ferdige.
Herlig!
Bra. Ok.
Bra jobba.
Bra. Herlig!
Hjertet stanset igjen.
Dr. Webber og jeg fant ut at han hadde for lite blod
til at hjertet ville starte, så vi erklærte ham død kl. 20.52.
Fortell meg om svulsten.
Den hadde erodert gjennom lungearterien.
Ok.
- Hvordan vet du det? - Vet hva?
Når du sier at den hadde erodert gjennom lungearterien...
- ...hvordan vet du det? - Det var hull i arterien.
Så du arterien?
- Jeg kjente den. - I blinde?
Det var ikke i blinde.
Jeg visste hva jeg gjorde. Jeg følte meg fram.
Det var den bakre nyrearterien. Jeg er sikker.
Hvordan kan du være det?
Du så den aldri.
Jeg fulgte den fra delingspunktet.
Det kom rett fra hovedpulsåren.
Kepner, send noen av lymfeknutene til undersøkelse,
så syr vi igjen.
Jeg erklærte ikke uten å være sikker.
Fra begynnelsen, Yang.
Han var stabil etter at han fikk væske.
Han var i narkose,
og bronkoskopet var plassert da jeg kom inn.
Så jeg begynte med laserendoskopi med CO2-laseren.
Dr. Bailey, vi er ferdige.
Kan jeg gå ut til neste pasient er klar?
Han kommer om en halvtime.
Jeg kommer tilbake til da.
Du vil prøve å spise et smørbrød,
så får jeg en historie om 40 minutter
om hvor lang køen var på kafeteriaen.
Han er en snill mann. Du klarer deg alene en stund.
- Dr. Grey. - Han biter ikke.
Herregud.
Du klarer ikke å gjemme deg.
Vi har det bra sammen.
Hvorfor må vi forhaste oss og komplisere det
og muligens ødelegge det?
Fordi vi ikke er barn lenger.
Fordi livet mitt er nå.
Ikke om ti eller fem år, eller 14 måneder, men nå.
Og jeg vil dele det, hver dag, morgen, kveld,
og hvis du ikke vil det,
er vi ikke riktige for hverandre.
Vi ble sammen for to uker siden.
- Jeg kan ikke... - Da fikk jeg svaret mitt.
Det har gått to uker.
Unnskyld.
Ok. Se på dette fjeset.
Se på dette fjeset.
Jada, kjempesøt.
De holder på med ryggraden.
Bailey har snakket om mitt elendige liv i to timer,
men se på dette fjeset.
Zola, se. Det er pappa.
Han skal reparere et ryggmargsbrokk.
Kan du si ryggmargsbrokk?
- For en dust. - Pass på språket.
- Baby. - Han later som han er snill og trist
med en kone med Alzheimer, ødsler med Zen-visdom
fra sin lange tid som kirurg.
Gjett hva?
Han er den største haien av alle.
Han er farlig og slem.
Jeg syns Teddy er slem.
- Det er greit. - Nei, det er grusomt.
Det er grusomt og...
Vet du hva mer som er grusomt?
- En død ektemann. - Vet du hva?
Du vet ikke. Det er ikke rett.
Teddys operasjonsstue...
Det er som et likhus.
Altmans mann døde på Yangs bord. Hevnen er søt.
Kan du holde kjeft? Det er ok.
Jeg takler det.
Det har gått to uker. Det må gå inn på deg.
Ikke mer enn i går eller dagen før
eller dagen før det. Det er ok.
Jeg takler det.
Pokker. Dermoid cyste.
Den sitter fast nederst.
Det er mye arrvev der. Jeg ser ingen vei inn.
Du må ta den ut,
for cysten kan bli ondartet.
Vi vet det. Takk.
Hvis jeg kan gå inn herfra,
men da risikerer vi at det går hull...
Og det kan forårsake hjernehinnebetennelse.
Dr. Robbins, vi tar oss av dette.
Ok, hva som vi strekker nerveroten?
Da kan Brandi bli lam.
Ja, Brandi kan bli lam.
Ingen vet det bedre enn oss,
og derfor tar vi avgjørelsen, ok?
Vi. Ikke du.
Vi. Skjønner du?
Bare sørg for...
Jeg skjønner.
Ingen snakker mer.
Vi må ha fullstendig stillhet.
Hei.
Jeg var i butikken nede og tenkte at
nå som de blir to, trenger de egne klær.
Brandi kan være punkeren først,
så kan vi bytte og se hvem som passer best.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
De skal separere jentene, og det er så
kult. Det...
Ok, siste snitt.
Ok. Separasjonen er komplett.
Nei. Ikke ennå.
Vi må sjekke motorikken.
Gi
Andi to milliamp først.
Ok.
Ok. Prøv Brandi nå.
2 milliamp.
3 milliamp, takk.
Kom igjen, Brandi. Gi oss litt bevegelse.
Hva som helst.
Ok. 4 milliamp.
Der, ja.
Bra jobbet. Ett steg av gangen,
etter nummer, slik vi øvde på.
Kom igjen.
På tre. Én, to, tre. Forsiktig. Bra.
Vi har fortsatt mye igjen. Jeg sjekker innom.
Hvordan går det, Sloan?
Hudfliken er vaskulær, har god blodtilførsel,
og dekker området perfekt.
Jeg klarte det.
Fikset Avery sin?
Hva foregår, Avery? Du burde vært ferdig nå.
Men jeg har ikke begynt.
Ring meg når du er klar.
Nyret hennes er nekrotisk.
- Takykardi. - Ok, gi henne 30 mg kalsium.
Hun har tegn til nyresvikt.
Nyret var bra i sted.
Kanskje noe forårsaket en arteriespasme
mens vi sjekket blodtilførselsen.
Jeg vet ikke, men jeg tror ikke det er mulig å redde.
Hun har ikke fått ut urin siden hun kom inn.
- Hvordan skjedde det? - Iblant blir det komplikasjoner.
Jeg ville ikke dette engang.
Dere leger overbeviste oss.
Dere lovte oss at dere kunne gjøre det.
Hva sier du, dr. Grey?
At vår friske datter
begynte dagen med tre nyrer,
og nå har hun bare ett som ikke fungerer.
Og det betyr at hun ikke har noen.
Det er det hun sier.
Kan de fikse det?
Vil Brandi klare seg?
Vi vet ikke ennå. Vi må vente og se.
17-årig gutt med flere skuddsår i brystet.
Vi tar ham til akutten,
så vi har dårlig tid.
Legg ham på bordet.
Dr. Yang, skal du være med?
- Nei. - Nei.
Ok. Én, to, tre.
Kom igjen, Kepner.
Yang.
Han var stabil etter at han fikk L.R. og nytt blod.
Bronkoskopet var på plass da jeg kom inn.
Så jeg begynte med laserendoskopi.
Hvordan var lunsjen, dr. Grey?
Bra. Ingen kø.
Jeg fikk meg et smørbrød, traff datteren min, så mannen min,
så på den banebrytende kirurgien ved siden av
og kom meg tilbake på jobb i tide.
Du har visst hele pakka, dr. Grey.
Ja, faktisk. Jeg har alt.
Jeg har hørt nok om lunsjen.
Jeg ser ikke flere rifter. Jeg begynner å sy igjen.
Vi burde ta en drink og feire,
men du har ikke plass til glede i livet.
Er det galt å være fokusert på jobb?
Da beklager jeg.
Jeg fokuserer som en laser.
Derfor gjør jeg ikke feil.
Derfor overlever pasientene mine.
Derfor er jeg ikke uforsiktig...
Det mangler en svamp.
...eller ukonsekvent, slik mange kolleger er.
Slik de fleste studentene mine er.
Da dere to snakket om den magiske lunsjen,
fokuserte jeg nok for oss begge.
- Dr. Bailey. - Hva?
Det mangler en svamp.
Tell igjen.
Vi har gjort det tre ganger. Vi har sett overalt, unntatt...
Unntatt hvor?
Inni pasienten.
Fikk du vekk proppene?
- Ja? - Er det noen hindringer?
Nei, blodkarene er ok, men nyret er dødt.
Hva om vi transplanterer vev?
En nyretransplantasjon.
Vi har en perfekt donor ved siden av.
De delte alle de tre nyrene.
Vi trenger ikke antistoffer
fordi de er eneggede.
De redder hverandre.
Ok, Karev. Det er din idé. Sett i gang.
Foreldrene ville treffe henne før hun drar på intensiven.
Hun ser rar ut.
Hvor er søsteren?
Jeg kan ikke se på henne uten søsteren.
Brandi klarer seg. Hun kommer.
Begge klarer seg.
Vi trenger Andi på operasjonsstua.
Hva er galt?
Vi må gjøre en nyretransplantasjon. Brandis nyre sviktet.
Det sliter på de andre organene.
- Du kan ikke. - Det er ok. La dem ta henne.
Jeg kan ikke miste begge. Nei. Du kan ikke.
Vær så snill. Jeg kan ikke miste begge. Nei.
Hvor mye lenger? Skal jeg skrubbe inn?
Nesten ferdig.
Kan du bli ferdig litt fortere?
Der. Ferdig.
Takk.
- Åpne døren. - Ok.
Nyret ser friskt ut. Klar?
Ja. Gjør deg klar.
Han var stabil da han fikk L.R. og nytt blod.
Bronkoskopet var på plass da jeg kom,
så jeg begynte med laserendoskopi.
Jeg så svulsten nesten umiddelbart.
- Fortell meg om svulsten. - Den var veldig vaskulær,
og hadde erodert gjennom lungearterien.
- Hvordan vet du det? - Jeg kjente det.
- Hva kjente du? - Et hull i lungearterien.
Er du sikker på at det var lungearterien?
- Ja. - Eller følte du etter i blinde?
Jeg visste hva jeg gjorde og kjente.
- Hadde du hånden på den? - Jeg hadde hånden på...
- ...og fulgte anatomien. - Er du 100 % sikker?
Hun sa hun var sikker!
Nå er det nok! Du kan ikke fortsette sånn.
Du kan ikke...
Han er borte.
Dr. Altman, han er borte, og dette får ham ikke tilbake,
så slutt.
Vær så snill.
Går det bra, dr. Kepner, eller må du roe deg ned?
Nei...
Nei.
Ok.
Jeg er 100 % sikker.
Ok.
Henry fikk hjertestans.
Vi tok kompresjoner, ga ham epi,
fikk hjerterytme, ga ham en stor dose epi.
Hjertet stanset. Vi tok flere kompresjoner.
Vi fortsatte slik til dr. Webber og jeg
avgjorde at hjertet ikke ville starte.
Vi erklærte ham død kl. 20.52.
Du har all grunn til å være sint på meg, Karev.
Jeg lurte deg.
Jeg ville inn på operasjonen, og så etter den svakeste,
og det var deg.
Det er greit.
Neste gang vet jeg bedre.
Det er ikke greit.
Det var ditt øyeblikk, og jeg tok det fra deg.
Det jeg gjorde, var patetisk.
En gammel mann som handlet i frykt.
Du kommer til et punkt i karrieren...
I livet,
når du innser at du har mer fortid enn framtid.
Og det er tøft å innse.
Men når du får sjansen til å bli med på noe sånt,
slåss du som en tiger,
fordi du tror det gir deg mer tid i spillet.
Du behøver ikke å tenke på det.
Tuller du?
Om et år, to om jeg er heldig,
setter de meg på et kontor på et sted der ingen går.
De gjør meg til et intetsigende styremedlem
som lager regler ingen lytter til.
Jeg får fjerne et par blindtarmer,
så jeg kan kalle meg kirurg.
Når du når en viss alder, er det det som skjer.
Det er slik det er.
Jeg vet ikke om noe mer ydmykende.
Gjør du?
Nei.
Vil du bli med på transplantasjonen?
Robbins trenger bare en.
Vær så god.
Er det sant?
Gå før jeg ombestemmer meg.
Jeg vet ikke...
Takk, Karev.
36, 37, 38, 39... Nei. Røntgenbildene er her.
Let videre.
Dr. Bailey, vi må lukke ham. Han har vært under for lenge.
Du skal evalueres snart.
Vil du ha dette på rullebladet?
Ikke stå der som en fornærmet valp.
Sjekk under leveren igjen.
Den er ikke under leveren.
Unnskyld?
Den er ikke i pasienten.
Dr. Grey, jeg lærte deg de enkle, sikre reglene,
som når du ikke finner noe første gang, prøver du igjen.
Dobbelsjekk, trippelsjekk.
Vi gir ikke opp når en manns liv står på spill.
Dr. Bailey, svampen er under skoen din.
Under...
Fokusert som en laser.
Hvorfor kommer det ikke urin?
Det er en feil i blodkarene. Papaverin, takk.
Hvorfor gjør du dette og ikke Karev?
Han foreslo transplantasjonen.
Jeg lurte Karev.
Hva?
To på én dag, Karev?
Ærlig talt.
Det var som å ta godter fra et barn.
Nei. Det er ikke rettferdig for barnet.
Det var lettere enn å ta godter fra et barn.
Barnet slåss i mot.
Fjerner klemma.
- Ja! - Vi har urin!
- Nyret virker! - Vi klarte det.
Bra jobbet.
Dr. Webber valgte å gå inn.
Vi åpnet brystet og prøvde å stanse blødningen
og finne kilden.
Pulsen gikk ned, så vi ga ham atropin.
Jeg innså at han hadde mistet mye blod fordi...
Svulsten hadde erodert gjennom lungearterien.
- Akkurat. - Da stanset hjertet.
- Vi tok kompresjoner. - Ga ham epi, fikk hjerterytme...
Ga en stor dose epi...
Og da stanset hjertet igjen.
Ja.
Og dere fant ut at han hadde mistet for mye blod.
Ja.
Det var ikke nok til å sirkulere, så hjertet startet ikke.
Ja.
Så dere erklærte ham død.
- 20.52. - 20.52.
Unnskyld.
Ikke be om unnskyldning.
Hører du? Ikke føl skyld.
Du gjorde alt jeg ville ha gjort.
Du var meg i operasjonsstua.
Du var dyktig og gjorde det rett.
Han bare...
Han døde.
Jeg hadde mann og barn og var kirurg.
Jeg hadde alt.
Og så gikk det galt.
Jeg ble skilt.
Da jeg kom meg på beina, fant jeg deg,
og så var det skyteepisoden.
Nå som jeg er på beina igjen og har deg igjen,
vil jeg ikke ødelegge det.
Ok. Du er redd.
Og nå er jeg også det.
Hvorfor kan vi ikke være redde i samme hus?
Ikke lat som det er ukomplisert.
Det er ikke komplisert. Vi tar ett steg av gangen.
Legg igjen en tannbørste i dag.
I morgen, et par sokker.
En koffert i helga.
Jeg har et barn. Jeg kan ikke bare flytte inn.
Vent. Har du et barn?
Når skjedde det?
Slutt. Du er ikke morsom.
Jeg har møtt ham. Rick?
Det var dumt å snakke om dette.
T. Rex mot Megalosaurus, hvem vinner?
Jeg aner ikke.
Vet du hvem som gjør det?
Jeg, Tuck også.
Megalosaurus er ti ganger mindre. T. Rex vinner hver gang.
Men T. Rex mot Pteranodon...
- Ben... - Pteranodon kan fly.
Han vinner lett. Hvis du ikke synes det er juks.
Jeg kan gjøre dette hele dagen, Tuck også.
Du kjeder deg allerede etter 30 sekunder.
Jeg liker Tuck.
Jeg liker å være med ham. Jeg liker dinosaurer og Transformers
og deg.
Jeg vil ha alt.
Jeg vet at du kommer med Tuck.
Jeg vet det.
Jeg vet hvem du er.
Var det alt?
Ingenting?
Tannbørsten min er i skapet.
Ett steg av gangen.
Beklager.
Det gikk bra i dag.
Du var forferdelig.
Nei. Jeg var spent.
- Ok. - Jeg tror folk syntes jeg var hjelpsom.
Ok.
Jeg sjekker tvillingene, så går jeg hjem.
Kan du skru på luftrenseren på Sofias rom?
Hun virket litt tett i morges.
- Ja... - Men ikke gi henne noe.
- Jeg tror ikke det er så ille. - Ok.
Og gi henne det rosa teppet som Terry ga oss.
- Hun liker det. - Nei...
Jo, det gjør hun.
Ikke legg det rett på henne, for hun kaster det av.
Legg det oppå lakenet, med den myke siden øverst.
Unnskyld. Dette er viktig. Skjønner du?
Den myke siden øverst, ikke nederst.
- Ikke nederst, øverst. - Greit.
- Jeg bestemmer. - Greit, greit.
Jeg var forferdelig.
Hei, Mike.
Hei.
Kan jeg begynne?
Vær så god, Mike. Vi skal gå.
Jeg blir med og sjekker barna.
Men jeg setter på luftrenseren.
Hvis bare livet var en kostymeprøve.
Og vi kunne prøve på nytt.
Det var virkelig noe, Karev. For en operasjon.
Dette er et lærested, ok?
Du var sjef i 20 år.
Du skal lære bort ting.
Ikke stjele operasjoner som en på femteåret.
Det er ikke ok. Det er urettferdig.
Jeg lærte deg noe i dag.
Du gir ikke bort sjelden operasjon,
uansett hva, uansett hvem, aldri.
Pass deg, Karev.
Kanskje jeg skal lære deg noe i morgen.
Da kunne vi øvd og øvd til vi fikk det til.
Skulle ønske du kunne vært der i dag.
Å? Jeg også.
- Unnskyld. Jeg... - Nei.
Unnskyld. Jeg hørte feil.
Det var en lang dag. Jeg skal bare...
Dessverre
er hver dag i livet vårt en opptreden.
Hun trenger rehabilitering, men at beina allerede rører seg,
er et godt tegn.
Er dette en privat fest eller kan jeg bli med?
Vær så god. Brandi, her er Andi.
Hun har sparket deg i rumpa hele livet.
Kan vi ta på dem?
Selvfølgelig.
Charley, se på dem.
- De er vakre. - Se på dem. De er perfekte.
Hei.
Selv når vi får sjansen til å øve
og forberede oss,
og trene...
Vennen, du må sove. Du må det.
Gå rundt med henne.
Jeg er for sliten.
Er det fra i dag?
Hun ser større ut.
Blir du større?
Hun blir større. Hun ser større ut.
Kom. Hent giraffen.
Du er verdens søteste unge.
Hvorfor?
- Derek. - Hun går. Hvor er...
Hvor er kameraet? Skru det på.
Hei, vennen.
- Jeg får det ikke opp. - Hei, lille Zola.
- Jeg får ikke... - Skru det på!
Jeg får det ikke på!
Der. Gå for meg.
Vi er aldri helt forberedt på livets store øyeblikk.
Herregud. Jeg gikk glipp av det!
Flink jente!